-I tidigare avsnitt: -Vi måste resa långt, långt bort.
Jag reser till Köpenhamn med eller utan dig.
Min syster Nancy... Vilken jävla överraskning.
Min klient är en upptagen man.
Er fru, mr Reyes. Be henne ringa när ni talar med henne nästa gång.
Får jag inte min son går jag till polisen. Då grips din son för mord.
Säkert att du vill göra det? Jag visste mycket en gång i tiden.
Döda luder snackar inte.
Snygga till henne på toaletten.
Andy? Tyst. Plan C gäller.
-Nancy! -Gjorde du det jag bad om?
Var är pojken? Jag ska byta på honom. Gå före, ni.
-Hon följer inte med, va? -Nej.
Silas, gå ombord på planet.
-Får polisen inte vetskap om Shane? -Du är en hängiven mor, va?
-Säg bra saker om mig till Stevie. -Att hans mor älskade honom.
Hon offrade allt för honom. Men han kan inte rädda dig.
-Vad kan göra det? -Ingenting.
-Bortsett från plan C. -Upp med händerna! FBI!
Jag dödade Pilar Zuazo. Snälla, grip mig.
Tre år senare...
Var snäll och uppge ert namn.
Nancy Botwin. B-O-T-W-I-N. Nummer 81426-370.
Ms Botwin, vi ska i dag avgöra om ni ska släppas i förtid.
Vänta. Hon har bara avtjänat tre år av straffet.
-Ni kan inte släppas fri redan. -Dan, det kan hon visst.
-Hon har över halva tiden kvar. -De vill ha vår bedömning.
Varför har de pratat med dig, men inte med mig?
-Jag är lättpratad. -Eller lättfotad.
Kan ni sluta nu? - Jag beklagar, ms Botwin.
-Ja, Nancy Botwin. 81426... -Efter noga övervägande...
"Noga"? Vilket skitsnack.
Ska du ställa till med en scen inför en intern, Dan? Barnunge.
För att jag inte vill frisläppa en mördare efter tre år?
Det var faktiskt dråp. Det var en olycka. Självförsvar.
Ni ska bo på ett rehabiliteringshem tills straffet avtjänats-
-eller tills ni är rehabiliterad. Ni släpps med omedelbar verkan.
Vänta lite nu... Nej, jag ska få vittnesskydd.
Nej, här står ingenting om vittnesskydd.
Då har det skett ett misstag. Var är agent Lipschitz?
-Agent Lipschitz? -FBI-agent Lipschitz.
-Han kanske håller på att byta namn. -Ska du säga, Babcock.
Vi är färdiga. Mötet är avslutat. För internen till cellen.
Vänta... Jag går ingenstans förrän ni garanterar min säkerhet.
Jävla skit. Vi var överens!
-Jag förstår ingenting. -Vad är det?
De tänker släppa mig.
-Hur? -Jag vet inte.
De tänker skicka mig till ett jävla rehabiliteringshem.
Esteban kommer att få mig mördad. Inget skydd, inga svar, ingenting!
-Det måste ha skett ett misstag. -Nej, de rövknullar mig.
Jävla FBI! De gjorde samma sak mot Daria på avdelning C.
Efter tre dagar sköt de henne i röven och ögat.
Du är inte till hjälp, Zoya. Röven och ögat? Vad ska jag göra?
-Titta på mig. -Nej, jag är ett nervvrak!
Nantichka... Jag älskar dig, av hela mitt hjärta och min själ.
Och jag dig.
Okej! Okej! - Nu räcker det. Är du färdig, eller?
-Käften! -Vill du ha trubbel?
Nej, det vill hon inte. Jag kommer.
Farväl, Zoychka. Farväl.
Vänta, Nancy.
Jag har sparat de här till mig. Jag vill att du ska ha dem.
Gör upp en plan för dig. För oss båda.
Vantarna är nyckeln till vår framtid.
Vem vet? Hon kanske släpps snart så att ni kan träffas på utsidan.
Hon band fast sin expojkvän, dränkte honom i fotogen och tuttade på.
Då dröjer det nog.
Köpenhamn, Danmark
Du är egoistisk! En idiot! Arrogant!
Du tror att du är så snygg att du kan strunta i andras behov!
-Jag har behov! Jag vill ha en baby! -Är inte jag din baby?
Du är inte rolig. Du är en man. En elak man som inte vill binda sig!
-Inte min dator. Herregud, Renata! -Snygg räddning.
Det här är på grund av din syster, va?
Det har inte med Stina och hennes dumma unge att göra. Det gäller oss!
-Jag fixar inte när det är så här. -Skitstövel! Du är en skitstövel!
Inte nu. Vi har föreställning om en halvtimme.
Inte du, din jävel. Det är slut för din del.
Du kommer aldrig att agera marionettspelare i Köpenhamn igen!
Okej... Älskling, jag vet att du inte menar det.
Jag ska laga den nakna kejsaren. Vi pratar senare. Djupa andetag.
Dra åt helvete, Shane! Du är en liten man med för små kulor!
Jag ber dig om en sak och då flyr du som en fegis.
Du har hemsk morgonandedräkt! Och du har säkert fotsvamp!
Jag får se.
Han ser fortfarande svullen ut.
Han är uppe hela nätterna och vältrar sig i fitta och Tuborg.
-Gå hem, Silas. -Bara lägg på lite mer puder.
"Lägg på mer puder." Idiot.
Gå hem. Du har en finne lika stor som Island på hakan.
Kan inte Sigrid lägga på några fler tepåsar? Hon är bra på det.
Kom tillbaka i morgon. Det blir avdrag på lönen.
Jag har dubblat försäljningen av ditt skumma blomstervatten.
Och för enbart det tackar jag dig.
Gunder? Gunder? Kom igen, Gunder.
Gunder?
Har alla fått wienerbröd och en tröja?
Vi står i Fristaden Christiania på världsberömda Pusher Street-
-som är, eller var, berömd för sin öppna cannabishandel.
Här brukade stå färgglada bodar där man kunde köpa lätta droger.
2004 förstörde myndigheterna dem, utom en som finns på nationalmuseet.
Man lyckades för här finns inte längre några haschbodar.
Det finns bara bord vid vilka man säljer droger.
Vill ni stödja den lokala droghandeln rekommenderar jag min vän Thorben.
Hälsa från "Wonderful, Wonderful Tours" eller visa er tröja.
Christiania tjänar även pengar på sina lådcyklar.
Fabriken ligger där. De levererar cykeln hem.
Kika gärna runt, men gå inte in på sidogatorna och ta inga foton.
Då får ni skäll eller stryk.
Vi beger oss till Den lille havfrue om en kvart så då ses vi här igen.
Akta så att ni inte blir uttorkade. Drick, drick, drick.
Wienerbröd?
-Ingen tur med Carol från Cleveland? -För klängig.
-Sluta med turisterna, välj danskor. -Turister är på semester.
Alla vill knulla långa främlingar på semestern.
Slå dig till ro. Jag är en lokalbo, folk vet vem jag är. - God morgon!
När de ser min cykel, säger de: "Titta, Biff-Andy."
Jag som alltid trott att de säger: "Bi-Andy."
Det vore väl inte så konstigt? Du rakar benen.
Jaha... Det kanske de säger. Bara det inte påverkar min kampanj.
Vem bryr sig? Du vill leda ett gäng hippies. Det snarare hjälper.
Christiania är ett eget land. Jag skulle leda ett land.
Ja, ja, jag vill leda ett land. Men hela högen är anarkister-
-så de skulle ändå aldrig lyssna på mig.
Förlåt, men vad sa du?
Hej. Nancy Botwin.
Du har en besökare.
Han väntar på Eds kontor. Genom dörren och längre ner i korridoren.
Lipschitz.
-Vi hade ett avtal. -Inte nu längre.
-Du lovade mig vittnesskydd. -Det behövs inte längre.
-Varför inte? -De fann Esteban död på fängelset.
-När då? -För en vecka sedan. Du är trygg nu.
Jag beklagar sorgen.
Allt det jag berättade, då?
Det var till stor hjälp. Vi har avslutat Zuazoärendet.
Reyeskartellen är upplöst.
Kanske segrade rättvisan. Troligen inte, men jorden snurrar vidare.
-Vad gör jag här? -FBI skiter fullständigt i dig.
Men jag gjorde karriär på grund av dig. Det här är mitt bästa bud:
Du kan avtjäna ditt straff här. Eller föredrar du kåken?
Nej, jag klarar mig bra ändå.
Mina saker!
-Herregud! - Tack. -Ingen orsak.
Vad händer nu?
-Du måste skriva på några papper. -Ni och era papper.
Det här är det sista. Om ett ögonblick är alla kopplingar-
-mellan dig och FBI officiellt avslutade.
-Och inofficiellt? -Dansen är över, ms Botwin.
-Jag blir nästan trånsjuk. -Skriv under här, tack.
Du står på egna ben nu. Lycka till och försök att undvika trubbel.
Nu är hon din.
Hej, Nancy. Jag heter Ed och är kurator.
Jag kan väl ge dig en rundtur, varken mer eller mindre?
Vi kan och kommer att göra oregelbundna drogtester.
Droganvändning ger bara problem och du hamnar åter i vårt system.
-Vilken poet. -Det hjälper folk att minnas.
Personliga tillhörigheter ställs undan och får genomsökas när som.
Här sker en del stölder, trots vår nolltolerans.
Stjäl och du blir en fängelseträl. Ska jag låsa in dina smycken?
Klokt. Hellre smycken i säkert förvar än att bara minnet av dem ha kvar.
Kylskåpet är låst. Du får köpa med dig mat, men bara torrvaror.
Här är matsalen. Spiller man, sopar man.
-Har jag missat lunchen? -Det blir middag om 2,5 timmar.
Jag tror att det är spaghetti i kväll. Nej, fiskkotlett.
Kom hit.
Jag har lågt blodsocker. Får jag rusa iväg och bara...
-Du har inte lågt blodsocker. -Jo, jag har inte ätit sedan frukost.
Du lämnade nyss kåken och tror att du är fri.
Du vill gå ut, andas frisk luft, köpa kaffe och flörta med en främling.
Mig lurar du inte. Jag är inte född i farstun.
Man bygger upp en tillit, sedan anpassar man sig.
-Vad är det nu? -Migrän.
-Du mår bra. -Nej, Ed. Det gör jag faktiskt inte.
Jag har åkt från fängelse till fängelse. Jag är hungrig och trött.
Jag trodde att frigivningen skulle få mig att känna mig...fri.
Förlåt mig om jag är skör. Just nu är livet inte som det sig bör.
-Vackert. -Tack.
Fick du några pengar när du släpptes?
-100 dollar och en bussbiljett. -Du får två timmar.
-Till vad? -Köpa käk och känna på friheten.
Sedan masar du dig hit och börjar följa våra regler.
Håll dig i skinnet och visa att du vill rehabiliteras.
Är du en minut sen, ser jag till att du grips och hamnar på kåken igen.
-Är du sen, är jag inte len. -Uppfattat.
Nancy? Har du fått tillgång till dator? Var är du?
På Manhattan. På ett rehabhem i Washington Heights.
Säg det inte till någon än. Jag vill komma i ordning först.
Slå mig till ro, återfå Stevie. Får jag se honom?
Han tittar på film med tjejerna.
Det är hans belöning för att han sovit i sin säng i fem nätter-
-och inte kommit in till oss.
Hur kom du ut? Du har inte ens avtjänat halva straffet.
Gott uppförande. Överbeläggning. Hämta honom. Jag har ont om tid.
Vi måste prata om det här, Scott och jag... - Tjejer! Jäklar!
Monancy!
Hej. Hur mår min lille grabb?
Kom nu, kompis. Du missar det bästa i filmen.
Okej, du fick se honom. Är du nöjd?
-Vad kallade han mig? -Monancy. Moster Nancy.
Jag har visat kort på dig. Vi måste lägga på nu. Vi hörs.
-Är hon ute? -Ja, hon är på ett rehabhem.
Snart kanske hon börjar dejta en puertoricansk gängboss.
-Vad sa hon? -Jag fick inte säga att hon är ute.
-Så du ringde oss direkt? -Jag lyder inte henne.
-Jag fostrar hennes son. -Får vi hälsa på Stevie?
Scott tog med barnen ut på lunch. Jag ska ha en knipövningskurs.
Jag måste raka mig och göra lökdipp. Jag måste lägga på. Vi hörs.
Ligger Heights närmast JFK eller LaGuardia?
-Vad knappar du efter där borta? -Mamma är ute.
Renata, då? Är du inte hennes lille dockpojke?
De är marionettdockor, rövhål. Renata vill bara åt min sperma.
-Hon låter perfekt. -Hon vill inte att vi ska veta det.
Varför vill hon inte det?
Jag har slutat försöka lura ut hur den kvinnan tänker.
Det är bortom all normal fattningsförmåga.
-Vad varmt det är. -Det är bra. Man svettas ut all skit.
Wow... Du kan inte vara känslig för värme.
Jag kommer från en kall plats. Det värmer gott efter 34 års kyla.
Minnesota.
Är det inte meningen att man ska varva värme och kyla?
Ska man inte gå in och ut och sedan in igen?
Vill du bli kvitt mig? Du får gärna klä av dig naken.
Så där såg jag också ut en gång.
-Vad gör du? -Skattjakt. Någon har lagt något här.
Hon är på skattjakt.
Tack, Zoya.
Du tänker väl lägga tillbaka dem?
Så där. Nöjd?
-Ska du åka nu? -Om några timmar.
-Vad ska du göra? -Leta upp mamma.
Hon satt på kåken för mig och nu tänker jag leta upp henne.
-Borde jag följa med? -Gör som du vill.
New York är en stor stad. Hon lämnade ansvaret till mig. Plan C:
"Fly. Ta hand om mina barn på en kall plats med god, rökt fisk."
Det var allt. Hon sa inte: "Kom tillbaka när jag kommer ut."
Var det underförstått? För fan, Nancy.
Var en man. Fatta dina egna beslut.
Ja. Skit samma, jag åker inte.
Jag har en kampanj att sköta. Jag ska leda en nation.
Fast Niels drog nyss ifrån mig med 20 poäng.
Då kastar jag den här e-biljetten.
-Du behöver mig. -Nej, jag handlar på Renatas kort.
-En till dig också, Doug. -Lämnar ni inte mig här?
Jag sitter i mitten. Tack, du.
Tyst. Jag måste sova. Jag har en fotografering i morgon bitti.
Glöm det. Vi ska till USA. Landet med stark sås-
-och katastrofal välståndsobalans. - Ge Silas biljetten.
-Jag har inte köpt någon. -Varför inte?
Han har det bra här med sin blomstervattengrej.
Tänker ni åka, allihop?
Jag... Ja, Shane behöver mig.
-Du hatar ändå mamma. -Nej, det gör jag inte.
Säger du det, så. - Gå nu. Packa.
Jag hälsar till mamma från dig.
-Hon sviker dig bara igen. -Nej, hon är rehabiliterad nu.
Text: Anna-Karin Strobel Lando www.sdimedia.com